Det er mer enn en rekke isolerte hendelser.
Det står klart at organisert kriminalitet står bak.
Og for øyeblikket går forretningene bra.
De går så bra at det ikke ser ut til å finnes noen vitner i det hele tatt.
Med anmeldelser av forbrytelser fra veskenapping til innbrudd-
-har politiets sentralbord blitt nedringt av sinte folk-
-som har blitt rammet av krimbølgen som fortsetter å plage byen.
Istedenfor å bli bedre, har det faktisk blitt verre.
Men enda verre er disse forbrytelsenes merkelige art.
Varer i alle former, fra rullebrett til stereosystem-
-har forsvunnet fra hyller i en skremmende fart.
Ofrene rekker sjelden å se tyvene.
Mange vet ikke at de har blitt offer før det er for sent.
Politiet har ennå ikke funnet et eneste vitne.
Man har bare noen vage rapporter om unge gutter på åstedene.
Men hvem som enn står bak forbrytelsene, er en ting sikkert:
Det er mer enn en rekke isolerte hendelser.
Kom an. Skynd deg.
Bra.
Forbrytelser uten forbrytere. En usynlig gjeng. Hvem skal vi ringe?
Dessverre er det bare politiet som kan bekjempe-
-det enkelte alt kaller den stille krimbølgen.
Men den verste stillheten er nok den som kommer fra rådhuset.
April O'Neill, Channel 3.
-Du må ikke slite deg ut. -Og miste all glamouren?
-God natt. -God natt.
-Lusen timing. -Det mener du ikke?
Ta håndvesken!
-Forsvinn! Hva tror du... Hjelp! -Ta smykkene!
-Ta pengene. -Jeg har klokken.
Hva er dette? Jeg trodde at jeg hadde sett alt.
Ok, tøffinger.
-Er du uskadd? -Ja.
Hvil her mens vi tar oss av dem.
-Hjelp John, Ted. -Pass hodet.
Nei.
-Inn i bilen med dem. -Helvete.
-Fantastisk. -Vi var utrolige.
-Utrolige! -Gutter og jenter.
-Eliteserien i bank er tilbake. -Ja!
Utrolig!
-Rettskaffent! -Bossa nova!
-Bossa nova? -Chevy Nova?
-Strålende! -Ja!
-Herlig. -Nå stikker vi. Jeg er skrubbsulten.
-Mat! -Et stort pizza-attakk, kamerater.
Pizza! Jeg trenger det.
-Pokker. -Ok!
-God kveld, gutter. -Gi meg tre!
Vi var kjempebra.
Helvete!
Ålreit.
Vi har utkjempet vår første kamp.
De var mange, men vi banket opp...
Vi kjempet godt.
Ble dere sett?
I dette må dere aldri feile.
Selv de som er alliert, ville ikke forstå.
Vårt rike er skyggene. Forlat dem motvillig-
-for når dere gjør det må dere slå til hardt-
-og siden tone bort sporløst.
Jeg mistet en sai! Men jeg kan hente den!
Raphael! Slipp den!
Deres ninjaferdigheter begynner å nå sin topp.
Bare en viktig leksjon gjenstår.
Men den må vente.
Jeg vet at det er vanskelig for dere her under jorden.
Jeg vil ha en stor pizza med ekstra ost, skinke, pepperoni.
Deres tenårings sinn er ivrige.
Men dere må aldri slutte å trene ninjaens kunst.
Usynlighetens kunst.
Men ingen ansjos. Og da mener jeg ingen ansjos.
-Legger du på det er du ille ute. -Michelangelo!
Det var alt og klokken tikker, kamerat.
Dere er fremdeles unge, men en dag kommer jeg til å være borte.
Bruk min lære med visdom.
Jeg foreslår at vi mediterer om kveldens hendelser.
Ninjitsu!
Det er som å meditere.
-Hvor skal du, Raph? -På kino.
-Er det ok med deg? -Ja.
Gjør ditt beste.
-Hvordan går det? -Bra.
Fin kveld.
Pizzamannen har 30 sekunder.
Har du tenkt på det Splinter sa i kveld?
Jeg mener hvordan det ville være å ikke ha ham lenger.
Tiden er ute. Tre dollar billigere.
122. 122 og en åttedel?
122 og en åttedel.
Herlig. Hvor ligger det?
Du står på det.
Putt den ned her!
Gi meg den.
Dette er bare ti. Den koster 13.
-Du er to minutter for sen. -Jeg fant jo ikke veien.
Å tilgi er guddommelig, men ikke betal full pris for sen pizza.
Jeg må skaffe en ny rute. Jeg trodde jeg hadde levert overalt.
Ja, mine venner. Det er den nye turboginsuen.
Den kutter, den skiver og lager pommes frites i tre ulike...
Unger.
Hvordan kommer de på sånne ting?
-Jeg har den. -Stopp dem!
-Hva faen var det? -Jeg vet ikke.
Det var en forbrytelse, veskenappende krek.
Dette er straffen.
To minutter for slashing. To minutter for hooking.
Og så har vi favoritten min. To minutter for høy kølle.
Hva med fem minutter for roughing?
Hei, spøkelset. Hvem har gjort deg til dommer?
Du gjorde jobben din. Stikk, så jeg kan lære dem en lekse.
Ikke på den måten. Ikke av deg.
Det virker som om du må lære deg leksen.
Det er introduksjonskurs i smerte. Lærer er Casey Jones.
-Jeg vil ikke slåss. -Det var synd, mann.
Et Jose Canseco-balltre? Du har vel ikke betalt for det?
Det var to for prisen av ett.
Er du en slags punker?
Jeg hater punkere.
Særlig skallete med grønn sminke og med masker over stygge ansikter.
-Ny slagmann! -Strike 1!
Bom!
Homerun!
Raphael vinner! 1-0!
-Vel? -Ny sport, rundskalle.
-Cricket. -Ingen forstår cricket.
Man må vite hva krokket er for å forstå cricket.
Jeg kan lære deg.
Seks runs.
-Ha det, misfoster. Jeg må jobbe. -Misfoster?
Misfoster!
-Hva pokker var det? -En skilpadde i trenchcoat.
Til LaGuardia?
Kom tilbake! Jeg er ikke ferdig med deg!
Helvete!
Raphael. Sett deg hos meg.
-Kan det ikke vente til i morgen? -Du skal lytte nå.
Mester Yoshis første regel var:
Ha rett tenkemåte.
Først da kan man gis styrke,-
-kunnskap og fred.
Jeg har prøvd å forme sinnet ditt, men det er mer igjen.
Sinne fordunkler sinnet.
Vender man det innover er det en fiende som ikke kan beseires.
Du er unik blant brødrene dine,-
-for du velger å møte denne fiende alene.
Men når du møter den, må du ikke glemme dem.
Og glem ikke meg.
Jeg er her, min sønn.
Du kunne vel ha ringt meg i går.
Jeg vil vite når en av mine beste reportere blir ranet.
Jeg ble ikke ranet. Jeg visste at du ville uroe deg og ruse hit.
Fra og med nå får vekterne følge deg til din steinalderbil.
-Ja, sir. -Jeg spøker ikke.
-Hvordan går det på skolen, Danny? -Fantastisk.
Så fantastisk at jeg skysser ham hver dag for at han skal gå dit.
Ser du? Det gjør han når han vil ignorere meg.
-Lurer på hvor han fikk tak i dem. -Gi ham litt slakk.
Hva er det som foregår?
Jeg har aldri sett maken.
Byen holder på å raseres. Man kan knapt gå ut om dagen.
Jeg kan si deg en ting. Etter alt jeg har hørt om Little Tokyo,-
-må Sterns gi beskjed i dag.
Ta det rolig. Han har alt fått ordføreren til å jage meg.
Vi implementerer en plan med omgruppering-
-som minimerer responstider og maksimerer koordinering-
-i et desentralisert nettverk.
Jeg forsto ikke alt det.
Kan du gjenta det på engelsk?
Det betyr at vi har alt under kontroll.
-Du vet hvorfor forbrytelsene øker. -Det er henne.
Det sa jeg ikke. Hvis du stiller spørsmål,-
-ville det ikke råde så stor forvirring.
-Jeg er forelsket. -...som kalles Fotklanen?
Det navnet er ikke koblet til forbrytelsene.
Nekter du for at den organisasjonen eksisterer?
Jeg nekter ikke for noe. Du legger ord i munnen på meg.
Finn henne.
Få henne til å tie.
-Hun er god. -Det mener du ikke.
Hun er lekker.
O'Neil! Kom hit!
Ta tiden!
Hva er du ute etter, bortsett fra å kødde med meg?
Du vet like mye om Fotklanen som jeg, men du gjør ikke noe med det.
Skal jeg kaste bort personale fordi noen immigranter husker noe-
-som skal ha hendt for mange år siden i Japan?
-Har du noe annet å gå på? -Prøver du å lære meg jobben min?
1,07. En ny rekord.
Herlig. Fantastisk.
-Vi har ventet på deg, frøken O'Neil. -Hva?
-Har jeg ikke betalt Sony-regningen? -Munnen din kan gi deg mer problemer.
Jeg har en beskjed til deg.
Hold kjeft.
Nå holder det!
Er du gal?
Ja, Leo. Jeg er gal. En gærning.
-Hvorfor? -Hvorfor? Jeg vet ikke.
Jeg ville ominnrede. Noen puter, en journalist. Hva tror du?
-Hva gjør du, Raphael? -Hun ble overfalt.
-Jeg var nødt til å ta henne hit. -Det er nyhetsjenta.
-Får vi beholde henne? -Hent vann, vaskeklut og pute.
Kult.
Hei.
Herregud. Jeg er død.
Nei, jeg drømmer.
Ok, guttene i svarte pyjamaser hoppet på meg-
-og jeg så rotten på P-plassen. Det forklarer deg.
Og dere...
Jeg har ingen anelse om hvor dere kom fra.
Sett deg og ro deg ned, så skal jeg fortelle hvor vi kommer fra.
-Den prater. -Det er veldig enkelt, frøken O'Neil.
Den vet hva jeg heter. Perfekt.
-For 15 år siden. -Hva med å drømme om Harrison Ford?
I 15 år har vi bodd her.
Før det var jeg min mester Yoshis husdyr.
Jeg hermet bevegelsene hans i buret mitt-
-og lærte meg ninjaens hemmelige stridskunst.
Da vi måtte dra til New York,-
-ble jeg hjemløs for første gang.
Jeg vandret gjennom kloakken og lette etter alt jeg kunne finne.
En dag fant jeg en knust glasskrukke-
-og fire små skilpadder.
-Det var vi. -Stille!
De små krøp gjennom en merkelig selvlysende sørpe-
-som kom fra en ødelagt beholder.
Jeg la dem i en gammel kaffeboks-
-og da jeg våknet morgenen etter fikk jeg et sjokk,-
-for de hadde blitt dobbelt så store.
Jeg vokste også, spesielt intellektuelt.
Jeg ble overrasket over deres intelligens.
Men ikke noe kunne forberede meg på det som så skjedde.
En av dem pratet.
Pizza.
Det kom flere ord og jeg begynte å trene dem.
Jeg lærte dem alt jeg hadde lært av mesteren min.
Snart ga jeg dem navn.
-Leonardo. Michelangelo. -Det er meg.
Donatello og Raphael.
-Jeg drømmer ikke, hva? -Nei.
Det gjør du dessverre ikke.
-Vet dere virkelig hvor dere skal? -11th og Bleecker?
Dette er bare 9th Street. Forstår du?
-Ja. -Ok.
Jeg skulle gjerne invitert dere,-
-men jeg har bare frossenpizza hjemme.
Da setter vi i gang!
-Du sa det magiske ordet. -Spiser dere pizza?
-Ikke gjør alle det? -Jo, men...
Ok.
-Sa hun pizza? -Bor du i en antikvitetshandel?
-Pizza. -Over.
-Hva vil dere ha på pizzaen deres? -Bare det vanlige.
Fluer. Bærfiser.
Jeg spøkte.
Kanskje jeg møter ham eller kanskje ikke, Paolo.
Hva syns du? Adrian! Jeg har en til.
-Dette er så kul. -Nei, ikke Cagney.
Din skitne rotte. Du drepte broren min.
Din stygge rotte.
Det må være Splinters favoritt.
Det var en spøk.
Apropos, må vi gå. Han blir urolig.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
-Får jeg se dere igjen? -Det kommer an på når du har pizza.
-Vi ses. -Ha det.
-Ingen tvil, hun elsket oss. -Det var imitasjonene.
Vent!
Splinter.
-Hva er det? -Splinter.
-Hallo? -Hallo. Charles Pennington?
-Ja, hvem er det? -Heter din sønn Danny?
-Hvem er det? -Charles.
Det er sjefen min.
Kan dere...
...gjemme dere?
-Hva er det, Charles? -April...
Jeg... Du har jobbet hardt på denne saken.
Hvorfor ikke ta det litt rolig nå?
La noen andre ta det.
Bare en stund.
-Hva snakker du om? Det er min story. -Du er helt utslitt.
-Jeg har bare sovet dårlig. -La noen andre ta rådhuset.
Det er tåpelig. Hva er det med deg?
Ikke noe, jeg tenkte bare at du kanskje trengte litt hjelp.
Det gjør jeg ikke. Kan du rekke meg et håndkle?
-Hvor har du håndklærne? -Nei, Charles!
-Hva er det? -Du får ikke se skittranden min.
Ok? Ut, ut, ut.
-Jeg må gjøre meg klar til å jobbe. -Vil du ikke ha litt hjelp?
-Hei, Danny. Be faren din roe seg. -Om det gikk.
Ert ikke opp noen i dag. Ok?
Det var nesten.
På tide å bytte til koffeinfri.
Jeg forstår ikke. Jeg tjener nok for oss begge, men du stjeler.
-Hvorfor? -Jeg vet ikke.
-Hvorfor hadde du en bilstereo? -Jeg er lei for det.
Lei. Ikke like lei som du vil bli etter skolen.
Danny! Kom tilbake!
Se! Vi har alt dere vil ha.
Vil dere gjøre noe, så gjør det. Hva dere vil.
Har du sigaretter?
Vanlige eller mentol?
Sug på den, gutter! Hus.
Gå og lek.
Du!
Godt.
-Senk aldri blikket foran en fiende. -Ja, mester Tatsu.
Mester Shredder.
Penger kan ikke kjøpe den ære du har fortjent i kveld.
Du gjør oss alle stolte.
Bare hardt arbeid, disiplin og lojalitet-
-gjør at man får bære dragen!
Dere er her fordi omverdenen har forkastet dere.
Dette er familien deres.
Jeg er faren deres.
Jeg vil at dere alle-
-skal bli fullverdige medlemmer av Foten.
Det fins en ny fiende.
Misfoster som forstyrrer virksomheten vår.
Dere er mine øyne og ører. Finn dem!
Sammen skal vi straffe disse... skapningene.
Disse...skilpadder.
Mester.
Dette begynner å virke mindre og mindre som et vanlig ran på T-banen.
-Akkurat, June. -Hun er en god journalist.
-Hun er lekker. -...en organisasjon som heter Foten.
-Foten? -Høres ut som en fotpleieklubb.
Jeg har pratet med japanske immigranter-
-som sier at vår krimbølge minner om et hemmelig ninjaselskap-
-som en gang fantes i Japan.
-Sjekker politiet dette? -Jeg har med alt i rapporten min.
Men jeg tviler på at Sterns tar denne kobling på alvor.
-Jeg forstår. -Herregud.
Pennington. Sterns kontor.
Jeg trodde vi var enige!
-Du sa ikke hvordan du slapp unna. -Det er ganske fantastisk.
Noen New York-innbyggere reddet meg.
Hvem sier at alle i NY bare ser bort?
Jeg vil benytte anledningen og takke spesielt en av dem.
Hvis han ser på, så takk Raphael.
-Hingsten. -Se! Jeg tror at han rødmer.
-Det gjør jeg ikke. -Han begynner faktisk å bli rød.
Kanskje ikke.
-Hva skal vi gjøre nå? -Hva mener du?
-Splinter er der ute et sted! -Jeg vet det.
-Kamp? Kjøkkenet? -Kjøkkenet.
-Hva skal vi gjøre? -Hva kan vi gjøre?
April er vår eneste kobling til dem. Vi må vente til hun finner ut noe.
Så det er vår store leders plan?
-Å bare sitte på ræva. -Jeg sa ikke at jeg var deres leder.
-Du oppfører deg sånn iblant. -Du oppfører deg som en idiot iblant.
-Holdningen din hjelper ikke. -Jaså?
-Jeg tar kanskje holdningen og går! -Gjør det.
Bra. Gjør det. Vi trenger deg ikke.
-Fleskesvor? -Fleskesvor.
Helvete.
Løp! Kom an. Du lot ham løpe forbi!
Han er jo utrolig. Kom an.
Spark den jævla kaninen. Gjør noe.
-April. Du var flott. -Takk, Mikey.
Hun kalte meg Mikey.
-Har du hørt noe ennå? -Ikke ennå.
Vi sender intervjuet ved fem og seks og så får vi se om det gir noe.
Jeg ba dem ringe hit så fort noen ringer stasjonen.
Takk, April. Vi setter virkelig pris på alt.
Det er så lite. Hvor er Raphael?
Jeg hadde tenkt å vise dere butikken. Skal vi hente ham?
-Nei. -Han trenger bare å avreagere.
Dere må bruke den forkortede læreboken i ninjakamp.
Kom an. Hvordan har dere tenkt å slå meg?
Godt svar. Godt svar.
Jeg har bare åpent på deltid. Mest for pappa.
Han elsket skrot. Det er vel dumt å tape penger,-
-bare fordi man savner faren sin.
-Nei, det er det ikke. -Klar?
-Dette stedet har alt. -Ja, nesten.
-Har ikke Raph vært borte lenge nå? -Han gjør ofte det. Han liker det.
-Er dere sikre? -Han kommer sikkert når som helst.
-Raph! Er han... -Nei, han lever. Knapt.
Hva i...
Og jeg som syntes forsikringsselgere var pågående
En til som liker chucks.
Fortsett å øve!
Der får du!
En av dem må vite hvor Splinter er, så ikke slå ut alle.
Det er nok ingen problemer.
Jeg tok deg.
Donnie! Lykkehjulet!
Nå!
-De liker visst ikke lekeprogrammer. -Liker ikke alle Vanna?
Californiarull.
-Bor en tulling. Du bommet igjen. -Flaks at de ikke er tømmerhoggere.
Ja. Det eneste som ville stått trygt i skogen hadde vært trærne.
Jeg vet ikke om det passer så bra at kameratene deres kommer nå.
For et krasj.
Nei.
Nå kunne vi trengt Raph.
Hva er det?
Kan du fortelle hva du gjør med min lille, grønne venn?
-Hvem er søta? -Hvem er det?
-Wayne Gretzky på steroider? -Angrip!
Vi må ut herfra!
Hjelp meg. Det fantes en luke til kjelleren her.
Kom an, dere mark! Kom igjen!
Vi stikker nå!
Stikk, så tar jeg meg av dem!
-Kommer du? -Jeg beskytter dere!
God ide.
Dette er April. Legg igjen en beskjed.
Det er Charles. Jeg er lei for det, men dette er ikke lett for meg.
Du har sparken. Jeg vet at det er et hardt slag.
-Det kan man si, Chuck. -Kom igjen!
Ha det, gutter! Jeg må stikke.
Ninjaer! Forsvinn!
Hva er de misfostrene?
Hvordan har de lært seg slåss sånn?
Du skal svare.
Da får du henge der til du dør.
-Stopp, mester Tatsu. -Vær så snill. Nei, nei.
Han kommer til å klare seg.
Hvordan kan et så ungt ansikt bære så mange byrder?
-Du kan prate. -Ja, og jeg kan også høre.
Noen sier at veien fra indre plager-
-begynner med et vennlig øre.
Øret mitt er åpent om du vil bruke det.
-Jeg tror ikke det. -Hva heter du?
-Danny. -Har du ingen forelder å gå til?
Pappa bryr seg ikke om meg.
-Jeg tviler på at det er sant. -Hvorfor det?
Alle fedre bryr seg om sønnene sine.
-Hvordan har Raphael det? -Ikke så bra.
-Var ikke det med i "Vredens druer"? -Veldig morsomt.
Jeg har ikke vært her på årevis.
Kan du reparere den?
Svarer det på spørsmålet? Blokken ser ut som San Andreas-forkastningen.
-Fantastisk. -Ja.
-Da må jeg nok gå en stund. -Hvorfor?
Nærmeste nabo er 6,5 km bort. Jeg må ringe sjefen min.
-Mener du Charles? -Hvordan visste du det?
Han la igjen en beskjed på svareren.
Du sparte deg en 13 km lang spasertur.
-Du fikk sparken. -Jeg...
-Sparte jeg meg det? -Ja.
-Har du tatt kurs i ufølsomhet? -Jeg prøvde å ha en positiv vinkel.
-Du feilet. -Du ville ikke stått her uten meg.
-Vil du at jeg skal takke deg? -Nei. Jeg burde takke deg, hva?
-Ok. Takk. -Selv takk!
-Vær så god! -Vær så god!
Jøss. Det er nesten som "Par i forbrytelser".
Det føles rart å være tilbake.
Det føles fremdeles som hjemme.
Mine nye fantastiske venner har lidd sitt første nederlag.
Ille nok, men de mistet sjansen til å få nyheter om sin velgjører,-
-og det er nok verre enn noe annet.
Hver og en håndterer det på sin egen måte.
Donatello har funnet noen å hekte seg på.
Ikke engang nær. Professoren og Mary Ann i evig lykke.
Ikke tale om. Gilligan var hennes kis.
-De ville vært gift med seks barn. -Gilligan var jo en dust, tulling.
-Du er jo dusten, kamelånde. -Kuppelskalle.
Alveleppe.
Vi gjør et forsøk. Vi får se om transplantasjonen virket.
-Ok, vi setter i gang. Hva er vi på? -G.
-Da kjører jeg, grønnfjes. -Jeg er klar, hestehjerne.
Det virket.
Leonardo har våket over Raphael.
Han kommer til å klare seg.
Så har vi Casey Jones. En niåring fanget i en mannskropp.
Han hadde nesten vært søt om han ikke hadde vært så sta.
-Donatello! -Han er ute med de andre.
De trener eller går noe. Jeg vet ikke.
-Trenger du hjelp? -Jeg vet ikke.
Jeg er herr hendig.
-Ok, kom! -Vis veien, stumpen.
-Stumpen? -Elskling?
Søta?
Prinsesse!
-Gi meg en ledetråd! -Jeg gjør det selv.
Ok, det er din sak. Men ikke be meg om hjelp.
Jeg ville ikke bedt deg om hjelp om du var den siste tingen på jorden.
Det utvikler seg som det skal.
-Hallo? -Hva?
Raph! Du har våknet.
-Hvordan føler du deg? -Hva må man gjøre for å få mat?
Hei! Han har våknet! Han vil ha mat!
Ta med mat! Du kommer til å klare deg, Raph.
-Du kommer til å klare deg. -Ja, ja. Ok, Leo. Skjerp deg.
Jo, Raph.
Du vet det jeg sa...
At vi ikke trenger deg, og sånn...
Leo. Hold opp!
Som vi har savnet deg.
Det er et Kodak-øyeblikk.
Skilpaddene var fire igjen, men likevel ikke hele.
En tvil var der. Noe ukjent som de ikke klarer å tenke på.
Deres største skrekk.
Splinter!
Ditt velde blomstrer, mester Shredder.
-Hva har du fått vite av rotten? -Ingenting. Den prater ikke.
-Og gutten som viste oss skilpaddene? -Han er fremdeles savnet.
Jeg forstår ikke. Hvorfor bekymrer du deg for skilpaddene?
De har ikke blitt sett på mange dager.
Det var noe med hvordan de slåss.
Det virket kjent.
Noe...fra fortiden.
Olje?
Hei.
Turtle Wax
-Herregud. -Spøkefugl.
Leonardo.
Splinter!
Hvilken russisk roman utspiller seg under Napoleonkrigen?
-"Krig og fred." -Han lever.
-Hei! -Splinter lever!
Vi vet det, Leo. Vi tror alle at han lever.
Jeg tror ikke. Jeg vet det.
Leo?
Hvis du slepte oss ut hit for ingenting...
-Slapp av. Jeg er forberedt. -Legg dem bort.
Lukk øynene og konsentrer dere.
Fullstendig konsentrasjon.
Jeg er stolt av dere, mine sønner.
I natt har dere lært ninjaens siste-
-og største sannhet.
Å totalt mestre noe gjør man ikke med kroppen,-
-men med sinnet.
Sammen fins det ikke noe deres fire sinn ikke kan klare.
Hjelp hverandre. Finn styrke i hverandre.
Husk alltid den sanne kraften som binder dere sammen.
Samme kraft som tok meg hit i kveld.
Jeg vender gladelig tilbake med mine siste ord:
Jeg elsker dere alle, mine sønner.
-Var du proff? -Før jeg ble skadet.
-Ja. -Jeg er lei for det.
Ikke mer enn jeg var.
Jeg har sagt at jeg ikke liker når dere gjør det.
-Hva er det? -Det er på tide å vende tilbake.
Nei.
Hjem, kjære hjem.
Som å reise uten Green Card.
Det er ikke så ille. Pent sted. Jeg...
Kommer du eller ikke?
Dette er strålende. Først gården som Gud glemte og nå dette.
Hvorfor treffer jeg aldri folk som har leiligheter?
Det er vel vanskelig å finne god hushjelp i en kloakk.
-Dere burde ansette en rørlegger. -Slutt å klage. Det er bare en natt.
-Hvorfor kan vi ikke begynne straks? -Det har vært en lang reise.
Før vi viser at vi er tilbake, trenger vi noen timers søvn.
Ja, du har rett. Jeg bare...
Hva var det?
-Danny? -Ikke skyt.
-Hva gjør du her? -Hvor kom han fra?
-Jeg rømte hjemmefra. -Faren din kommer til å klikke.
-Virker denne? -Nei!
Ikke ring. La meg bli her i natt! Du kan ringe i morgen.
-Hør på meg nå. -Vent litt.
Hva mener du med at vi skal sove her?
Du lider av klaustrofobi.
Vil du ete knoker? Jeg har ikke engang sett på gutter.
Han mener at du er redd for trange rom.
Redd?
Jeg? Tror du det?
Jeg trenger ikke ta at dere kaller meg redd.
Jeg skal sove i bilen.
-Jøss. De er fine. -Takk.
-Kan jeg få en? -Ja da. Hvorfor ikke?
-Takk. -Jøss.
Jeg kunne virkelig spist litt pizza nå.
Jeg spiste pizza her for noen dager siden. Det er kanskje litt igjen.
-Vel? -Spørsmål!
Liker du penicillin på pizzaen din?
"Redd for trange rom."
Dere er her fordi omverdenen har forkastet dere.
-Har du ingen å gå til? -Dette er familien din.
Alle fedre bryr seg om sønnene sine.
Jeg har ikke sett deg på flere dager.
Jeg har vært i gjemmestedet mitt i det siste.
Gjemmer du deg for din surrogatfamilie også?
-Jeg vet ikke. -Jeg hadde også en familie en gang.
For mange år siden bodde jeg i Japan.
Jeg var husdyr for min mester Yoshi.
Jeg hermet bevegelsene hans i buret mitt-
-og lærte den mystiske stridskunsten ninjitsu.
Yoshi var en av Japans fremste skyggekrigere.
Hans eneste rival var en mann som het Oroku Saki.
De konkurrerte om alt.
Men aller hetest konkurrerte de om en kvinnes kjærlighet.
Tang Shen.
Hun elsket bare min mester.
Men for å slippe å se ham krige over henne mot Saki,-
-overtalte hun Yoshi til å flykte til USA.
Men Saki sverget hevn. Jeg husker det godt.
Da min mester kom hjem, fant han Shen liggende på gulvet.
Så så han morderen hennes. Saki sa ikke et ord,-
-og under kampen gikk buret mitt i stykker.
Jeg hoppet opp i Sakis ansikt og bet og klorte.
Men han kastet meg i gulvet og hogde av øret mitt med sin katana.
Så var han borte og jeg var alene.
Hva skjedde med Oroku Saki?
Det er det ingen som vet,-
-men du bærer symbolet hans på pannen din.
-Hva gjør du her, gutt? -Ingenting.
-Hvor har du vært? -Ingen steder.
-Du lyver for meg. -Nei.
Og du skjuler noe.
De er tilbake.
-Mester. -Det blir ingen feil denne gang.
Jeg går selv. Og rotten...
Drep den.
-Hvem er du? Hva vil du? -Kjenner du meg igjen? Hva foregår?
-Kom med meg. -Om to sekunder...
De har tenkt å drepe Splinter.
Enkelt.
Jeg håper virkelig at det fins flere.
Bra.
Hvor er nøklene?
Hvem er du?
Jeg heter Casey Jones.
Jeg er en venn.
Nå stikker vi.
Til høyre. Litt til venstre.
En gang til. Og litt mer sånn.
Stopp. Perfekt.
-Du er et naturtalent. -Takk.
Vet du hva? Litt astmaspray hjelper mot det.
Det vil koste deg dyrt.
Du hører visst ikke.
Jeg begynner å ane at det fins en liten språkbarriere her.
Fore!
Jeg skal aldri kalle golf kjedelig igjen.
Unna vei!
Skrytepave!
Hvorfor står du bare der? Ta ham!
-Skal jeg ta deg først? -Vi er lojale mot Shredder!
Shredder utnytter dere. Han forgifter deres sinn-
-for å få det han begjærer.
Han bryr seg ikke om dere eller de dere skade.
Vi er en familie.
En familie? Var det det du sa?
Kaller dere dette og den der for familie?
Casey.
Hvor skal dere?
Han virker helt skallet.
Lite originalt.
-Vi kan virkelig skrelle dem. -For klisjéaktig.
-Det var en skallende treff. -Jeg liker det. Kom hit.
Herlig!
Hvor skal dere?
Hei! Vent på meg!
Jeg elsker å være skilpadde!
Ikke mer?
Vet noen hva dette er?
Jeg vet ikke, men det trenger aldri låne en bokseåpner.
Dere kjemper godt i den gamle stilen.
Men dere har forårsaket nok problemer.
Nå får dere møte Shredder.
-Shredder? -Han lager kanskje coleslaw.
Jeg tar ham.
-Han er dyktig. -Ja, du kan begynne.
Skal vi telle om det?
-En, to, tre. -Herlig.
Kom!
Så viktig var altså familien.
Hvor mistet vi egentlig kontrollen her?
Noen burde kanskje fortelle at vi er de gode.
-Tanker? -Jeg har bare en tanke.
Han vet hvor Splinter er.
Guttene dine trenger visst... Hvor ble det av ham?
Herlig. Rester.
Det er et talent.
-Hvor er Splinter? -Rotten.
Den har altså et navn.
Den hadde et navn.
Du lyver!
Gjør jeg?
Han dør!
Våpnene!
Nå!
Tåper.
Dere tre kunnet ha overmannet meg og bare mistet en av dere.
Nå vil skjebnen deres bli den samme som hans!
Nei!
Splinter.
Ja, Oruku Saki. Jeg vet hvem du er.
Vi møttes for mange år siden i min mesters hjem:
Hamato Yoshi!
Det er ham.
Du...
Nå skal jeg avslutte det jeg begynte med øret ditt.
Døden kommer til oss alle, Saki,-
-men noe mye verre kommer til deg.
For når du dør kommer det til å være...
...uten ære.
-Splinter. Er du ok? -Splinter.
-Vi var så urolige. -Gutter.
Ok, da setter vi i gang.
April. Her, April.
-Hvorfor får jeg det? -Jeg skylder deg det.
-Pappa! -Danny?
Danny. Danny!
Hvor har du vært? Hele byen har lett etter deg.
-Føler du deg bra? Er du ok? -Det er ok, pappa.
Jeg har det bra. Jeg heter bare Dan nå, pappa.
Dan.
Hva har du gjort, misfoster? Hent bårer og leger!
Stå stille. Ta ungdommene der borte! Jeg vil prate med dem.
Omstendighetene krevde det. Jeg vil at du skal dekke dette.
Jeg vet ikke.
Visste du at Williams på kanal 5 har sitt eget kontor?
-Du kan få et kontor. -Hun har et hjørnekontor.
-Du kan få det. -Hun får best lønn av alle reportere.
Nå får du det.
Du er en tøff forhandler.
Ok. Jeg vil ha svar.
Hva har skjedd her?
Det er best at noen prater med meg.
Se på østre varehus på Lairdman Island!
Der får du dine svar.
Kom!
-Jeg har lett etter deg. -Hei, Casey.
Hei.
Jeg ser ut som om jeg har kalt Mike Tyson en pyse.
Og du sier bare hei?
-Du trenger vel ingen sykebil? -Nei, men jeg...
Kan du tie stille og kysse meg? Jeg har en reportasje å gjøre.
-Jeg liker når du er sjefete. -Gjør du?
9,95.
-Herlig, April! -Herlig, Casey!
Ja, sånn skal det være!
-Vi var utrolige! -Lekkert!
Kult.
-Frekt. -Soft.
-Totalt toppen. -Strålende!
-Råbra. -Mega...
Jeg har alltid likt...
...cowabunga.
Cowabunga!
Jeg var morsom.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www. primetext. tv